Sunt peste 550 milioane arme de foc în circulație.
Adică una la fiecare 12 persoane.
Întrebarea e...
cum îi înarmăm și pe ceilalți 11?
SENIORUL RĂZBOIULUI
Traducerea și adaptarea: RRZXXX
Nu ai de ce să te temi.
Nu-ți voi spune niște minciuni doar ca să par mai mare în ochii tăi.
Îți voi spune doar ce s-a întâmplat.
Numele meu e Yuri Orlov.
Când eram mic, familia mea a venit în America.
Însă nu în totalitate.
Ca majoritatea ucrainienilor, ne-am așezat în Brighton Beach.
Ne reamintea de Marea Neagră.
Curând am realizat că am plecat dintr-un iad ca să ajungem în altul.
Chiar și în iad mai apare uneori câte un înger.
O idolatrizam pe Ava Fontaine, încă de la vârsta de 10 ani.
Bineînțeles, ea nu știa nici măcar că exist.
Începusem să cred că are dreptate.
Până la 29 de ani, Mica Odessa a fost pentru mine ce era și pentru tren...
sfârșitul liniei.
"Mica Odessa" New York - 1982
Am mințit în privința numelui.
Nu mă cheamă de fapt Yuri Orlov.
În secolul 20, au fost puține ocazii când era avantajos să fii evreu.
Însă în anii 70, pentru a scăpa din Uniunea Sovietică,
familia mea a pretins că eram evrei.
Cu toate astea, viața mea nu a fost prea roz.
Ce mai faci, frate?
Acesta e Vitaly, fratele meu mai mic.
Era la fel de pierdut ca și mine...
doar că încă n-o știa.
Yuri, vino să mă ajuți.
Tata și-a luat în serios noua identitate.
Era mai evreu ca evreii.
Asta o scotea pe mama mea catolică din sărite.
De câte ori? Nu mai pot mânca scoici.
Nu ești evreu.
Îmi place să fiu.
Îmi place pălăria. Ne reamintește că e Cineva deasupra noastră.
Îmi place asta.
- Mă duc la templu. - Nu te duci la templu.
Te duci la templu mai des ca rabinul!
Termină, femeie.
Dumnezeule, când te vei maturiza?
Yuri, nu uita să verifici specialitățile de la Palace.
Crescând în Mica Odessa, crima făcea parte din viața de zi cu zi.
Mafia rusească a emigrat și ea din Uniunea Sovietică.
Când au venit în America, și-au adus și oboceiurile cu ei.
În cartierul meu, întotdeauna era ucis câte un gangster,
dar n-am văzut cu ochii mei.
Aveam obiceiul să apar cu cinci minute înainte sau după ce se întâmpla ceva.
Însă nu și în ziua aceea.
Atunci mi-a venit ideea.
Nu mi-ar fi venit mai bine, nici dacă eu eram cel împușcat.
Intri în afacerile cu restaurante,
deoarece oamenii vor trebui să mănânce întotdeauna.
Atunci am realizat că destinul meu e să satisfac o altă nevoie umană de bază.
În următoarea duminică, m-am dus la templu cu tata.
Însă, nu de Dumnezeu încercam să mă apropii.
Contactul meu de la sinagogă mi-a dat primele mele automate israeliene Uzi.
Prima oară când vinzi o armă e ca prima oară când faci sex.
N-ai nici cea mai mică idee ce faci, dar e incitant...
și într-un fel sau altul se termină mult prea repede.
Domnilor,
iată noile automate Uzi,
putere de foc mare la dimensiuni reduse.
Folosește cartușe de 9 mm, și încărcătoare cu 20 sau 25 de focuri.
Mărimea e ajustabilă, iar încărcătoarele sunt standard.
Reculul a fost redus cu 40%, iar zgomotul cu 60%.
Ați putea să mă împușcați aici,
iar în camera de alături nu s-ar auzi nimic.
Bineînțeles, am pierde oportunitatea de a mai face afaceri.
Eram născut pentru a face contrabandă.
Din fericire, pe atunci, camerele video erau mari cât o bazucă.
Am fugit de violență toată viața...
când ar fi trebuit să mă apropii de ea.
E în natura noastră.
Primele oseminte aveau vârfuri de săgeți în cutia toracică.
Unde ai fost? Dacă aveam un client?
Domnul să binecuvânteze America.
Aveți grijă la câine? Nu avem un câine.
Încerci să sperii oamenii?
Trebuie să mă sperie pe mine.
Să mă feresc de câinele din mine.
Câinele care vrea să și-o tragă cu tot ce mișcă...
și care vrea să se lupte și să omoare câinii mai slabi.
Îmi amintește să fiu mai uman.
Atitudinea câinească nu face parte din natura umană?
Poate e cea mai bună parte din tine.
Poate ești doar un câine cu două picioare.
- Ar trebui să te duci la un specialist. - Duhnește aici.
Întotdeauna am vrut să fac ceva important în viață, dar n-am știut ce.
Însă am știut că dacă vreau să intru în afacerea cu arme
trebuie să țintesc cât mai sus.
Vitaly, nu te mai prosti. Trebuie să-ți vorbesc.
Ai citit ziarele, Vi?
Ziarele?
- Toate spun același lucru. - Corect.
În fiecare zi oamenii se împușcă. Știi ce fac când văd asta?
Mă uit să văd ce arme au folosit și mă întreb de ce nu armele mele?
Vrei să-ți deschizi un magazin de arme?
În America sunt mai multe ca McDonalds-urile.
Chiar și cu toți mafioții de aici, câștigurile sunt infime.
- Te gândești deja la câștiguri? - Sigur.
Trebuie să lăsăm luptele dintre bande.
Adevărații bani se fac în războaiele dintre țări.
Yuri, ce naiba știi despre arme?
Știu ce e de știut.
Am făcut prima vânzare. Am intrat deja în afaceri.
- Noi? - Am nevoie de un partener.
Nu știu, Yuri.
Vitaly, ți-am gustat borșul...
nu ești un bucătar prea grozav.
Chiar dacă ar fi gratis, tot nu aș mânca la tine.
- Du-te naibii. - Nu facem nimic.
Asta-i o tâmpenie.
Ai dreptate.
E mai bine să nu faci nimic decât să faci asta.
Am nevoie de tine.
Frați de arme.
Berlin - Târgul de Arme - 1983
Dle senator...
v-ar interesa modelele modificate de rachetă SS-77?
Vechiul model chinezesc era ineficient împotriva țintelor aeriene moderne...
În anii 80, Războiul Rece era departe de a fi încheiat.
Majoritatea înțelegerilor erau încheiate între guverne.
Era un club privat cu președinte ales pe viață.
- El e. - Cine, mahărul?
Simeon Weisz.
Angola, Mozambic, a vândut rachete în Insulele Fauckland.
Vindea arme înainte să apară praful de pușcă.
Ne întoarcem imediat.
- Domnule Weisz? - E în regulă, stau de vorbă.
Cu ce vă pot ajuta?
Un prieten comun, Eliah Kurtzman din Brighton Beach,
care face importuri-exporturi, mi-a spus să vă contactez.
Am o propunere pentru dumneavoastră.
M-am gândit că am putea s-o discutăm.
Nu cred că suntem implicați în același tip de afaceri.
Crezi că vând doar arme?
Nu fac doar asta, îmi aleg și o tabără.
Dar în războiul dintre Iran și Irak ați vândut arme ambelor tabere.
Te-ai gândit că poate am vrut ca ambele tabere să piardă?
Gloanțele schimbă guvernele mult mai repede ca voturile.
Nu ești în locul potrivit, prietene. Aici nu e loc pentru amatori.
Nenorocitul.
E ciudat cum apelezi la limba nativă în momente de mânie
și de extaz.
Dumnezeule!
Ești minunată.
Cum ziceai că te cheamă?
Singura șansă pentru mine și Vitaly era sub focul armelor.
Beirut - Liban - 1984
Am ajuns pentru prima dată în Liban după atacurile sinucigașe.
Însă nu eram singurul localnic care se descurca.
De obicei, când Statele Unite părăsesc o zonă de război,
nu-și iau armele înapoi.
Costă mai mult să o transporte decât să cumpere altele noi.
Le vindem la kilogram.
Sunt arme la mâna a doua, dar sunt în stare bună de funcționare.
- Câte kilograme vreți? - 5.000.
Mă pricepeam la limbi străine.
Dar am descoperit că cel mai bine vorbeau
dolarii, dinarii, drahmele, rublele, rupiile și lirele sterline.
Sigur că armata SUA își lua partea sa.
Salariile în armată din anii '80 erau la fel de bune ca cele de azi.
Oameni precum locotenentul Southern
strângeau bani pentru războaiele lor personale.
Mă bucur să vă cunosc.
Ăștia nu sunt bani, Vi.
E mărunțiș.
- Vrei să lucrăm mai legal? - Nu, mai ilegal.
Ce n-aș da pentru o farfurie de varză și cartofi.
Nu e lupta noastră. Să mergem, Vi.
Să vinzi arme e ca și cum ai vinde aspiratoare.
Dai telefoane, încasezi banii, iei comenzi.
Eram un oportunist neguțător al morții.
Am aprovizionat toate armatele mai puțin Armata Salvării.
Am vândut Uzi-uri israeliene musulmanilor.
Am vândut gloanțe comuniste fasciștilor.
Sper că nu vă gândiți să le vindeți, dle Orlov.
Sunt pentru uz personal.
Sunt o 100.000 de gloanțe.
Îmi place să trag mult!
Să trageți mult?
Am vândut arme chiar și în Afganistan
când se luptau cu compatrioții mei sovietici.
Nu i-am vândut niciodată lui Osamen Bin Laden.
Și nu din cauza unor principii morale.
Pe atunci, cecurile lui nu aveau acoperire.
La mijlocul anilor 80,
armele mele se găseau în 8 din primele 10 zone de conflict din lume.
Nu e nici o problemă când trăiești o viață dublă.
Cea triplă sau cvadruplă îți va face probleme.
Aveam pașaport francez, britanic, israelian și ucrainian.
Plus o viză de student pentru SUA, dar asta e altă poveste.
Aveam pregătite șase valize diferite,
în funcție de cine eram în ziua respectivă,
și ce regiune a globului vizitam.
Cartagina de Nord - Columbia - 1989
Fără operațiuni ca a mea,
ar fi imposibil multor țări să ducă un război respectabil.
Am reușit să navighez pe lângă zonele de embargou.
Sunt trei tipuri de afaceri cu arme.
Alb înseamnă legal, negru e ilegal,
Și culoarea mea preferată, gri.
Câteodată afacerile erau atât de complicate,
încât îmi era greu să-mi dau seama de care parte a legii sunt.
Pentru a scăpa de autorități, vorbeam adesea codat.
Lansatoarele de rachete erau "mame", iar rachetele "copii."
Pușca de asalt AK47 era "Regele îngerilor."
Sunt Yuri.
Raul, "Regele îngerilor" va ajunge mâine.
Aleluia și ție!
Ideea era că, dacă îmi fac treaba bine,
era imposibil de impus un embargou pe arme.
Ce?
Ia-o ușor.
Nu te pot înțelege.
Cum adică am fost vândut?
Știu unde suntem? Ei unde sunt?
Cât timp mai am?
Nu prea mult? Ce înseamnă asta?
La naiba.
Să încercăm să-i pierdem?
- Cu asta? - Yuri, trebuie să plecăm.
Nimeni nu pleacă nicăieri. Mergi foarte încet, trage de timp.
Sunt Yuri.
Da steagul ăla jos.
Am nevoie de o altă identitate pentru vas.
Ceva din aceeași clasă.
Tu, coboară și schimbă numele.
Acum!
Da, nu e o verificare de rutină.
M-am gândit, cât de complicat poate fi un nume?
N-ai un nume mai scurt?
Am mai schimbat actele unei nave sau unui avion,
însă niciodată într-un timp atât de scurt.
La naiba.
Ce? Kono? Cum se scrie?
K O N O
Kono.
K O N O
Și de unde venim? Olanda.
Dă-mi steagul olandez.
Mai repede sau dați de naiba!
- Yuri, n-am steag olandez! - Ce?
Am belgian.
Și la ce-mi folosește asta? Vasul e înregistrat în Olanda.
- Am unul franțuzesc. - Și?
Dacă-l întorci într-o parte, e al Olandei.
De asta ești fratele meu.
Bine, acum păreți inocenți.
Se spune că fiecare om are prețul lui.
Însă nu e chiar așa.
Agentul Interpol, Jack Valentine, nu putea fi cumpărat.
Cel puțin nu cu bani.
Pentru Jack, gloria era adevărata răsplată.
E Kono, nu Kristol.
K O N O
E curat, domnule.
E curat? Nu prea pare. O să urc la bord.
Dă-i lui Kristol o rută spre sudul Arubei.
Chiar și în asemena condiții,
aveam numeroase metode pentru a descuraja percheziția.
Marcam greșit containerele cu arme.
Aș vrea să văd autoritatea care desface un container,
marcat cu reziduri radioactive, pentru a-i verifica încărcătura.
Combinația mea preferată e cartofi vechi și căldură tropicală.
Duhnește.
Domnule, nava Kristol pare să fie spre nord.
Cel mai important lucru era să plătesc niște oameni
pentru a-mi oferi contrainformații.
Să mergem.
A doua regulă a afacerilor cu arme e să te asiguri vei fi plătit întotdeauna.
Preferabil e în avans. Ideal într-un cont din străinătate.
De aceea îmi aleg clienții cu atenție.
Puteți spune orice despre seniorii războaielor sau dictatori.
Toți au un profund simț al ordinii.
Întotdeauna își plătesc datoriile la timp.
- Ce e asta? - Șase kilograme de cocaină pură.
Nu-i pot da asta trezorierului de la banca din Manhattan.
Ascultă, fraiere, ar trebui să-mi mulțumești.
Ai verificat care e prețul străzii?
Datorită capturilor de la graniță, prețul a crescut cu 30%.
Vând arme, nu droguri.
- Diversifica-ți afacerea. - Am propriile standarde.
Nu plătești, nu te joci.
Du-te naiba!
- Ce naiba faci! - Du-te naiba!
Nu-l poți da naibii. Putem rezolva asta.
Nu, Vi! Avem o înțelegere.
Cea mai importantă regulă, e să nu fi împușcat de propria marfă.
- Ești bine? - Cred că da.
- Ce facem acum? - Sărbătorim.
Traficantul avea dreptate.
După ce am ajuns în State,
am făcut un profit frumușel cu marfa lui.
Ar fi fost și mai profitabil, numai că a dispărut un kilogram.
Vitaly?
Nici azi nu știu de ce a fugit Vitaly.
Poate de el însuși.
L-am găsit după 12 zile,
la 3200 kilometri, după ce consumase 150 g, la granița cu Bolivia.
Desigur, fata visurilor mele ajunsese acolo înaintea mea.
Vi?
Haide!
Yuri... El e fratele meu mai mare, Yuri.
- Ce naiba e asta? - Ucraina.
Eram tânăr, dar îmi amintesc.
Uite... am început din Odessa... și am continuat spre...
- Ce naiba faci? Gata, mergem acasă! - Nenorocitule!
Nenorocitule!
Care e problema ta?
Haide, Vi...
- E bine să fii acasă. - Te vom duce acasă.
Ieși din mașină.
Vitaly, vreau să ieși din mașină.
Le-am promis părinților.
- Te rog. - Vitaly, te vei simți minunat.
E unul dintre cele mai bune locuri.
Fata aceea drăguță de la meteo, e aici din iulie.
Te rog, Yuri.
Ești un frate bun.
- Ești un frate bun, Yuri. - Bine, dă-te jos din mașină.
Bine. Coboară din mașină,
De atunci, a devenit o operațiune de un singur om.
Nu am înțeles niciodată diferența dintre folosirea ocazională și dependență.
Cu voia lui D-zeu, puteam fi eu cel care trăgea linii.
Nici eu nu eram în totalitate liber.
Aveam dependențele mele.
Acolo era din nou. Ava Fontaine.
În cartierul meu se spunea că cei buni reușesc să plece.
Fiecare dintre noi a cucerit lumea în felul lui.
St. Barts - Caraibele Franceze - 1989
Nu poți forța pe cineva să se îndrăgostească de tine,
dar îți poți mări șansele.
M-a costat 20.000 $ să o aduc la o falsă ședință foto.
Și încă 12.000 să închiriez hotelul.
E un hotel popular, nu?
- Ava Fontaine. - Yuri Orlov.
Ce te aduce la St. Barts?
O ședință foto, cel puțin ăsta era planul.
Cred că fotograful a rămas blocat în Miami.
Uragane... dar nu e nimic la știri.
Aceste lucruri pot apărea din senin.
Ședința a fost anulată și, ca să vezi, nu am legătură cu New York-ul până marți.
Poți veni cu mine dacă vrei. Plec mâine.
Între timp... de ce să nu te fotografiez eu?
Din experiență cele mai reușite relații se bazează pe minciună și înșelătorie.
Oricum acolo se ajunge, așa că e un punct logic de plecare.
Chiar acolo. Stai așa.
Doamne!
Aproape falimentasem încercând s-o conving că sunt cât mai înstărit.
Știam că Ava nu e genul care să fie impresionată
de un drum cu un avion particular,
decât dacă acesta era al tău.
E avionul tău?
Ăla e numele meu...
Bineînțeles că mințeam.
Avionul era închiriat precum mașina sau costumul cu care eram îmbrăcat.
În ultima clipă am mituit echipajul pentru a-l vopsi.
Din fericire, până am aterizat, Ava nu se uita decât în ochii mei.
N-am avut nici cea mai vagă idee.
Îmi pare rău că nu te-am recunoscut.
Nu-ți cere scuze.
Îmbrac haine ca să-mi câștig existența.
- Aș vrea să ți le scoți. - Le-aș fi scos dacă venea fotograful.
- Tu cu ce te ocupi? - Lucrez în domeniul transporturilor.
- Transporturi internaționale, în general. - E o afacere profitabilă.
De unde ești?
M-am născut în Ucraina,
dar am crescut în Brooklin.
- Nu... - Ce... și tu?
Williamsberg.
Pentru uragane. Fără ele, nu te-aș fi întâlnit.
Ăsta nu e un accident, nu, Yuri?
- Cred că a fost soarta. - Nu cred în soartă.
Dar în ce crezi?
- E o priveliște, sau o priveliște? - E o priveliște.
Vă mulțumesc tuturor.
- Mazeltov! Felicitări! - Mulțumesc.
Întotdeauna să-ți aduci aminte, fiule. E ceva deasupra ta.
Bineînțeles, tată, un candelabru de cristal de 40.000 $.
Simțiți-vă ca acasă. Duceți-vă!
Îmi pare rău. Cred că ți-e greu.
Ar fi bine să am și eu câțiva invitați din partea familiei.
- Sunt sigur că te privesc. - Mulțumesc.
Dar, nu crezi asta. Îți amintești?
Te cunosc, Yuri. Știu că nu ești tot ceea ce pari.
Nu te teme, nu o să pun multe întrebări.
Nu vreau să aud cum mă minți. Îți asumi riscuri.
Promite-mi doar că nu vei risca relația noastră.
Asta e problema când te îndrăgostești de fata visurilor.
Au obiceiul de a deveni realitate.
Nu am fost niciodată mai bucuros să-l văd pe Vitaly.
Incredibil!
Frate îți mulțumesc mult că mi-ai dat o soră atât de frumoasă.
Abia ieșise de la reabilitare și își cam pierduse mințile.
Trebuie să dansăm! E o nuntă.
Pentru Yuri!
Măcar de data asta... m-a salvat.
New York - 25 Decembrie 1991
Cheltuiam în continuare mai mult decât câștigam.
Plăteam ipoteca. Plăteam o carte de credit cu alta.
Orice ca Ava să aibă stilul de viață cu care o obișnuisem.
- Ava, asta e prea mult! - Lui Yuri îi place să vă răsfețe.
Și, deodată, toate Crăciunurile au devenit la fel.
Nicky, ai reușit! Bravo, băiete!
- Acesta e nepotul meu! - Yuri, nu vrei să vezi ce face fiul tău?
Cine a spus că e mai bine să dai decât să primești
nu a primit niciodată un cadou de Crăciun, ca cel primit de mine în 1991..
de la Michael Gorbaciov.
Ce naiba se întâmplă?
- S-a terminat! - Ce s-a terminat?
Războiul rece. Nenorocita de Uniune Sovietică.
Michael a aruncat prosopul. S-a terminat!
- Fiul tău merge. - E incredibil, dragă.
- Cel puțin acum vor da libertate religiei. - Să sperăm.
Mă gândesc să mă duc în vizită.
Ai mai păstrat legătura cu unchiul Dimitri?
Nu sunt prost, Yuri.
Nu cred că te duci doar să vinzi Pepsi.
Așa vrei să-și aducă lumea aminte de tine?
Nu vreau să-și aducă aminte deloc. Asta ar însemna să fiu mort.
- Crăciun fericit! - Cine e, Vitaly?
- Sunt Angel. - Chiar o cheamă Angel.
E foarte...
Să o punem în vârful bradului de Crăciun!
- Te iubesc! - Haide.
- Vă iubesc pe toți. - Ia ăștia.
Mă întorc în Ucraina.
Îmi e dor de Odessa.
- O să îmi lipsești. - Și tu o să-mi lipsești.
Ai grijă, Yuri! Lucrurile alea pe care le vinzi, ucid.
- În interior. - Ești drogat.
E adevărat.
Salut, Christian.
Pe timpul Războiului Rece, Armata Roșie a avut un milion de soldați în Ucraina,
datorită poziției ei strategice.
După ce cortina a căzut, cecurile au încetat să mai vină.
Actele dumneavoastră.
Nu e nimic mai bun pentru un traficant de arme
decât să se întâlnească cu foști soldați într-un depozit plin cu arme.
Bine ați venit.
Speram că gen. Dimitri Volkov să-mi deschidă ușile multor baze militare.
Făcea parte din familie, era un erou decorat al Armatei Roșii
și era mai mereu supărat.
Nu-ți pot vinde așa proprietatea guvernului, Yuri.
- Trebuie să raportez. - Cui să raportezi?
Moscovei?
De săptămâna trecută, Moscova e altă țară.
Un steag nou, un șef nou.
Nu e nici un șef nou încă.
Toți sunt ocupați să se certe cine își va petrece sărbătorile
în calitate de Președinte la Marea Neagră.
E minunat.
Cei care știu nu le mai pasă, iar cei cărora le pasă, nu știu.
Arată-mi inventarul.
Acești 45 de ani de ură dintre est și vest
au generat cea mai mare cantitate de arme produsă vreodată.
Sovieticii aveau arme peste tot.
Rezerve uriașe de arme, iar acum nu mai aveau nici un dușman.
Câte Kalașnikov-uri aveți?
40.000.
Patru? Nu mi se pare că arată a patru. Mai degrabă a unu.
- Nu, e un patru. - E ceea ce spunem noi că e.
Nimeni nu va observa diferența.
10.000 de Kalașnikov-uri pentru un batalion.
Stocul tău se golește vertigions, Dimitri.
Ar trebui să mai faci o comandă la fabrică?
Cineva va afla odată.
- Ce se va întâmpla atunci? - Le dăm o parte din profit.
Sfârșitul Războiului Rece a fost începutul celei mai bune perioade
pentru traficanții cu arme.
Bazarul de arme era deschis.
Rachete ghidate, rachete neghidate,
mortiere, mine, lansatoare, întregi divizii de tancuri.
O să-ți spun ce o să fac.
Dacă iei 6, îți dau unul gratis.
Am vândut chiar o escadrilă de elicoptere de război.
Cele mai sofisticate arme de foc,
construite pentru lupta cu America, care nu a avut loc.
Fiule, dă-te jos de acolo înainte să te rănești.
O pot desface cu ochii închiși.
Mulțumită mie, au reușit să tragă un foc de furie.
Am un sentiment că nu la asta se gândise camaradul Lenin
când a gândit redistribuirea veniturilor.
Dar nu eram singurul care ofeream un curs rapid către capitalism.
Aveam rivali.
Informează-ți ofițerul superior că dl. Simeon Weisz a venit să-l vadă.
- Nu știi cine sunt, nu? - Nu-mi pasă cine ești.
Tovarășe general.
- Ai întârziat. - Așa se pare.
- Mulțumesc. - Pentru puțin.
Vinzi arme?
Poate vii în camera mea ca să-ți arăt...
tunul meu.
Arăți puțin pierdut, Simeon. Lumea se schimbă prea repede?
- Sunt aici, nu? - Nu în totalitate.
Ai devenit atât de bogat, vânzând pentru C.I.A.
încât nu-ți poți scoate ideologia asta din cap.
O, Războiul Rece a avut foloasele sale...
A distras atenția.
Acum e greu să-ți dai seama
de ce parte este fiecare.
Lucrurile au devenit mai complicate.
Nu, au devenit mai simple.
Politica nu mai are loc în afacerile cu arme, Simeon.
Am vândut celor de stânga, de dreapta, am vândut pacifiștilor,
deși nu îmi sunt cei mai fideli clienți.
Bineînțeles, nu ești internațional cu adevărat până nu vinzi arme
care să-ți omoare compatrioții.
În această stare de haos vom fi pierduți pentru totdeauna.
Va trebui să facem ordine.
În loc să ne sărim la gât, poate ar fi mai bine să lucrăm împreună. Ce crezi?
Ce cred? Cred că acum tu ești amatorul.
Cred că ar trebui să-ți urmezi primul instinct.
Sunt același om care înainte nu era bun pentru tine
și nici acum nu sunt bun pentru tine.
Problema e că atunci când traficanții sunt în război
nu rămân niciodată fără muniție.
Ăsta era haosul de care vechea gardă se temea.
Din punctul lor de vedere, dădeam un renume prost traficanților de arme.
Însă n-aveau cui să mă raporteze.
Ucraina nu era singurul stat cu o armată neplătită și uriașe rezerve de arme.
Mai erau Bulgaria, Ungaria, Polonia, Belarus.
Toate așteptau să fie luate.
Dintre toate armele din vastul arsenal sovietic,
nici una nu era mai profitabil decât automatul Kalașnikov, modelul 1947,
cunoscut sub numele de AK47 sau Kalașnikov.
E cea mai populară armă de asalt din lume.
O armă iubită de toți luptătorii.
Elegantă, simplă, un amestec de oțel și lemn.
Nu se rupe, nu se blochează sau supraîncălzește.
Trage fie că e acoperită cu noroi sau plină de nisip.
E atât de ușoară, încât și un copil o poate folosi.
Și o folosesc.
Sovieticii au pus arma pe monezi, Mozambicul a pus-o pe steag.
De la sfârșitul războiului rece,
Kalașnikov-ul a devenit produsul rusesc cel mai exportat.
După aia urmează votca, caviarul și romanele cu sinucigași.
Un lucru e sigur, nimeni nu se înghesuia să le cumpere mașinile.
Ce documente?
Ascultă-mă, locotenente.
Ține-i acolo. Cât de mult poți!
Luptă până la moarte! Moscova ne susține! E un ordin!
- Parcă trebuia să ai grijă de ăștia. - Cum saș putea?
Îmi tot vinzi elicopterele. Ești prea lacom, Yuri!
Nu îi pot ține la nesfârșit.
- Am acte. - Nu și pentru elicoptere.
Cunoști pedeapsa pentru o asemenea faptă?
Vânzarea unui elicopter militar e o infracțiune gravă.
Elicopter militar.
Nu e un elicopter militar, e un elicopter pentru salvări.
Treci la muncă, fiule!
Nici o problemă.
Legea e de partea noastră.
Gata, arătați-mi actele!
Pune aia deoparte. Arătați-mi actele.
Yuri Orlov.
Dle Orlov,
mereu în locul nepotrivit la timpul potrivit.
Ce naiba e asta?
Ne-am mai întâlnit.
Pe coastele Columbiei.
Cum se numea nava aia, nu îmi aduc aminte, KONO sau KRISTOL?
Echipajul i-a dat acelei nave multe nume, nu-mi prea mai aduc aminte.
Răspunde la întrebare.
Noul MP5. Nu vrei un amortizor la el?
Vreau să-ți văd actele.
- Lasă-mă naibii în pace! - Dimitri!
Pe certificatul acestui elicopter scrie Burkina Faso.
Drăguț, foarte drăguț. L-ai dactilografiat tu?
Elicopterul va fi folosit în misiuni umanitare.
- Acum ești un filantrop? - Bineînțeles.
- E un elicopter militar. - Nu mai e.
Ascultă-mi nepotul.
Ce să facă cu echipament militar pe un elicopter civil?
De acum încolo, acest elicopter te va putea omorî doar cu fructe.
Astea de aici? Vor merge și ele în Burkina Faso?
Au un destinatar diferit, la o altă adresă.
E doar o coincidență, nu?
Chiar mă crezi prost?
Nu în totalitate, dle.
Nu vreau să-ți dau sfaturi, dar trebuie să subliniez...
că atunci când fac parte din transporturi diferite,
armele și avionul se supun normelor internaționale.
Amândoi știm că e o prostie birocratică, care va dispărea în curând.
Însă n-a dispărut.
Cu toate că unora li se pare acest transport suspicios,
slavă Domnului că trăim într-o lume unde suspiciunea nu constituie o infracțiune,
iar oamenii ca tine respectă cuvântul legii.
Eram vinovat, dar Valentine nu putea dovedi nimic.
Era o rasă rară printre ofițerii acelor vremuri.
Știa că am comis o infracțiune,
dar care nu voia să încalce vreo lege pentru a mă aresta.
După două zile
Valentine nu era singurul care încerca să mă scoată din afaceri.
Unchiul meu refuzase șase alți traficanți de arme,
uneori chiar dacă veneau cu oferte mai bune ca a mea.
Dimitri punea preț prea mare pe loialitate.
Ce caută aici?
Spera să facă o ofertă mai bună ca a ta.
I-am spus să facă dragoste cu el însuși.
Yuri, trebuie să plătești mai mult.
Nu te îngrijora. Am aparate video și țigări.
Le-am lăsat în noua ta mașină.
Chiar și dușmanul tău admira mașina aia.
- Sunt cel mai norocos om în viață. - Chiar ești.
- Alo? - Ava?
Bună, iubitule. Știi cât e ceasul?
Îmi pare rău. Voiam doar... Cum a mers audiția?
Voiau pe cineva care să poată juca.
Nu te merită.
Unde ești? E totul în regulă?
- Am avut o zi grea la birou. - Vii acasă?
În curând. Nicky ce mai face?
Îi lipsești.
Ne lipsești amândurora.
E goală casa fără tine.
Știi că nu îmi plac nopțile.
De când cu părinții mei.
- Yuri, ce se aude? - O petrecere. Trebuie să plec.
Te-am sunat doar să-ți aud vocea. Pupă-l pe Nicky din partea mea.
Te iubesc.
Furturile n-au dispărut odată cu unchiul meu.
După căderea zidului, arme în valoare de 32 miliarde $...
au fost furate și vândute numai din Ucraina.
Unul dintre cele mai mari jafuri ale secolului 20.
Piața principală era Africa.
11 mari conflicte ce-au implicat 32 de țări în doar un deceniu.
Visul unui traficant de arme.
Pe atunci, occidentului nu-i păsa.
Aveau un război în ce mai rămăsese din Iugoslavia.
Mi-am mutat afacerile în Liberia.
Tărâmul libertății.
Inițial a fost o țară în care se stabileau sclavii americani eliberați.
Au rămas de atunci înrobiți de un dictator sau altul.
Ultimul dintre ei era școlit în America,
și s-a autointitulat președinte sub numele de Andre Baptiste.
Dle Yuri, sunt fiul lui Andre Baptiste.
Tata vrea să te cunoască.
Ce onoare.
Mulțumește-i, dar din păcate am alte treburi.
Păcat, am un program încărcat.
Nu e ceva opțional.
Tata se supără foarte repede.
Programul meu tocmai s-a eliberat.
Președintele Baptiste îmi era cel mai bun client,
dar nu mă grăbeam să-l întâlnesc.
Se spunea că obișnuește să taie membrele celor care i se opuneau.
Războiul său civil de 7 ani a fost descris ca:
"o campanie sadică de violență".
Cam ăsta era Andy din punctul meu de vedere.
Glock-ul e interesant.
E făcut dintr-un amestec polimeric
ce face ca arma să treacă nedepistată într-un aeroport.
Personal, nu vă recomand asta.
Pe de altă parte, dacă doriți o armă tradițională,
nu există înlocuitor pentru un Magnum 357.
Bineînțeles că nu se va bloca niciodată.
De ce ai făcut asta?
Ce ai spus?
Acum trebuie să o cumperi. E o armă folosită.
Cum mai pot să vând o armă folosită?
O armă folosită?
Asta e bună.
Tineretului din ziua de azi îi lipsește disciplina.
Am încercat să dau un exemplu, dar e dificil.
Personal, învinuiesc MTV-ul.
Auzi, o armă folosită.
Cred că noi doi putem face afaceri.
Dacă credeam că mă sperie Andre Baptiste, știam sigur că sunt speriat de fiul său.
Precum tată, așa și fiu.
Așchia nu sare departe de trunchi.
Era și canibal.
Se spunea că Andre mânca inima victimelor sale când încă mai bătea.
Asta pentru a-i da puteri super-omenești.
Monrovia era parcă de pe o altă planetă.
Planeta Monrovia.
După temperatură, era evident o planetă apropiată de soare.
Rar vedeam un alt om alb.
Niciodată nu părăseam orașul singur.
În afara orașului era granița iadului.
Nu vroiam să mă aventurez în el.
Ăsta e hotelul tău. Are două stele.
- Îmi poti face rost de arma lui Rambo? - Prima parte, a doua sau a treia?
- Nu am vazut decât prima parte. - M16.
Vrei si gloante anti-blindaj?
Te rog.
Tata ti-a lasat un cadou de bun venit în camera.
Sper sa-ti placa.
Doamne. Aproape ca i-a taiat capul.
Când voi ajunge în America, nu voi locui în Brentwood.
Etajul 2.
În lumea în care virusul HIV e prezent la o persoana din patru,
ideea lui Andre de gluma a fost...
să-mi trimită două tinere amazoane în patul meu,
și nici un prezervativ mai aproape de 100 mile.
- Bună ziua, dle Yuri. - Bună.
Nu vrei să te facem fericit?
Nu pot. Mi-ar plăcea, dar nu pot.
Fii liniștit, nu avem nimic.
- Arătăm bolnave? - Și dacă am eu SIDA?
- Nu vă faceți griji? - Sunteți prea îngijorat.
De ce îți faci griji pentru ceva ce te poate omorî în 10 ani
când sunt atâtea lucruri ce te pot omorî azi?
Cum te putem face fericit?
Aceștia sunt copiii Kalașnikov. Brigada mea de băieți.
Știu la ce te gândești, dar avem nevoie de orice bărbat.
Chiar dacă nu sunt bărbați?
Un glonț tras de un copil de 14 ani e la fel de eficient
ca cel tras de cineva la 40 de ani.
Câteodată mai eficient.
Nimeni nu poate opri sângele asta de baie.
Se zice baie de sânge.
Mulțumesc, dar prefer varianta mea.
Nu-ți voi da prețul cerut de tine, suntem săraci...
și oricum piața e plină de AK.
În unele locuri ale țării cumperi un AK cu o găină.
Nu vă uitați doar la prețul unitar.
Nu scăpați din vedere costurile aferente.
Să nu uităm de mită. Nu poți fi eficient fără mită.
- Andy, asta e o propunere scumpă. - Andy?
Te voi plăti în lemn sau pietre.
Am să iau pietrele, bușteanul nu-l pot căra în servietă.
Știu că plănuiești un atac.
Dacă-l amâni cu o săptămână îți pot aduce transportoare.
Îți vor reduce pierderile și vei avea un avantaj strategic.
Mi se spune al Războiului Senior, dar poate că tu ești acesta.
Se zice Seniorul Războiului.
Mulțumesc, dar prefer varianta mea.
Diamantele sunt marfă de schimb în Africa.
Li se spune Diamantele Sângelui, pentru ca finanțează vărsarea de sânge.
La sfârșitul anilor 90, circulau multe zvonuri despre averea mea.
Mi-am permis să devin colecționar de artă.
Nu-mi vine sa cred. Bineînțeles că e minunat.
Nu mă așteptam să se întâmple atât de curând.
Da, ar fi minunat.
E minunat, mulțumesc.
Mulțumesc. La revedere.
Am vorbit cu dealerul la telefon. Tocmai am vândut primul tablou.
E fantastic.
Cine l-a cumpărat?
E cineva important care a preferat să rămână anonim.
E minunat.
- Cum a fost călătoria ta? - Ca de obicei.
- Unde e Niki? - Doarme.
S-a făcut târziu și nu te-a mai așteptat.
Primul meu tablou.
- Sunt oficial o artistă. - Asta merită un pahar.
Și ce nu cere un pahar?
Yuri, ea e...
- Candy. - Candy, bineînțeles.
Orice prietenă a fratelui meu, e o prietenă a fratelui meu.
- Aici totul e minunat. - Așa e.
Mă duc să-l sărut pe Nikki de noapte bună.
Ce mai faci, frate?
Știi tu...
înca sunt distrusul familiei.
Bănuiesc că cineva trebuie să fie.
Ava știe, nu?
N-am vrut să spun nimic.
Nu trebuie să știe nimic, înțelege. E o supraviețuitoare, ca mine.
Poate că e o supraviețuitoare, dar nu e ca tine.
- Știe cum plătești pentru toate astea? - Nu vorbim despre asta.
Câți vânzâtori de mașini vorbesc de munca lor?
Câți fabricanți de țigări fac asta?
Produsele lor omoară mai mulți oameni ca ale mele.
Cel puțin ale mele au siguranță.
Dacă acei oameni își fac treaba la birou și eu o pot face.
Dumnezeule, ești bun.
Aproape că m-ai convins și pe mine.
Ai putea...
M-ai putea ajuta?
De ce?
De ce, ce?
- De ce? - Nu știu.
- De ce? - Ce?
De ce ești așa terminat tot timpul?
Pentru că așa sunt eu.
N-aveam habar câte știa Ava și câte ignora.
Niciodată nu a întrebat cum cu o afacere de transportator...
îmi pot permite să-i cumpăr cercei cu diamante de 18 karate.
Bănuiesc că nici nu voia să audă răspunsul.
Era fericită că întrețineam familia și, din punctul ei de vedere, eram loial.
În ciuda celorlalte femei, făceam dragoste cu Ava ca și cum ar fi fost singura.
N-am spus că nu am resentimente.
Trebuie să fii rapid.
Unele revoluții se termina înainte ca armele să ajungă acolo.
Pentru un traficant de arme, nimic nu e mai scump ca pacea.
Armistițiu? Ce vrei să spui? Armele sunt deja pe drum.
Tratative de pace.
Las-o baltă. Le ducem în Balcani.
Când vor să mai pornească un război,
să se țină de cuvânt.
Desigur, un nou tip de traficant necesită și un alt timp de polițist.
Henry, ia-o spre Park Avenue.
Fă un tur prin New Jersey.
Yuri?
Niște oameni ne cotrobăie prin gunoi.
Poate sunt reporteri și caută pe altcineva.
Am o presimțire că nu lucrează pentru vreun ziar.
Yuri...
ar trebui să mă îngijoreze ceva?
- Nu, nimic. - Nimic?
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
Domnule.
Eram cel mai bun traficant.
Nu aveam doar avion particular, aveam o flota.
Duceam arme în Liberia, Sierra Leone sau Coasta de Fildeș
cel puțin o dată pe săptămână.
De obicei, aveam acte false.
Însă, când eram foarte grăbit, nu aveam acte deloc.
Nu-mi făceam prea multe griji.
Nu era aproape nici un radar în Africa.
Iar oameni care să le supravegheze nici atât.
C.E.I, ia-o spre aeroportul Kaballa, în direcția 0.2.9.
Schimbă cursul imediat imediat.
Yuri, ce facem?
Colonele Southern, îmi pare rău că vă sun la acest număr,
dar am Interpolul pe urme.
Nu te pot ajuta acum.
Nu e un moment bun.
Nu e un moment bun?
C.E.I, supune-te imediat. Acesta e ultimul avertisment.
Și care a fost primul?
Mișcă-ți aripile dacă vrei să te supui.
Aterizez.
Dacă aterizăm, ajungem la răcoare.
Nu am acte.
- Sunt pe urma noastră. - O să ne doboare!
Bine.
La naiba!
Sunt C.E.I, cer să fim conduși spre aeroportul Kaballa
pe direcția 0.2.9.
Nu, nu la aeroport.
Acolo, pe autostradă. E singura șansă.
Ai înnebunit? E imposibil.
Te subestimezi, Aleksei.
Ești cel mai bun. Cel mai bun!
Bineînțeles că Aleksei nu era cel mai bun.
A ieșit al 42-lea din 43 la școala de zbor din Moscova.
Ce face ăsta? A înnebunit?
Nu pot ateriza aici.
Kaballa e la 15 minute de aici, nu poate să se îndepărteze prea mult.
Vreau să ne întoarcem aici cât mai repede.
Vom fi bine.
- Unde vă duceți? - Cât mai departe de dovezi.
Așteptați, nu vor fi dovezi.
Veniți aici.
Nu fii timid.
Servește-te. Monstre gratuite.
Spune-le și prietenilor tăi.
Serviți-vă.
Poftiți la arme!
Grenade!
Totul e gratis!
Ceea ce personalul aeroportului Heathrow face într-o zi,
le-a luat localnicilor din Sierra Leone 10 minute.
Până ce agentul Valentine a ajuns, nu mai era nici urmă de arme.
Yuri Orlov.
Ne mai ții minte?
Nu, Mbizi. Nu!
Va dispărea domnule Valentine. Aici lumea dispare tot timpul.
Nu pot face asta.
Uite unde suntem. Cine va ști?
Noi.
- Va primi ce merită. - Nu sunt așa sigur.
- Care sunt acuzațiile? - Ce cauți în Sierra Leone?
- Am venit pentru un safari. - Vânezi animale cu mitraliera?
Lucrezi cumva pentru rezervație?
Am vânat fără autorizație? De asta mă acuzi?
Să terminăm cu jocurile. Ești traficant de arme.
- Fac negoț. - Negoț, trafic.
Te îmbogățești dându-le celor mai săraci oameni din lume
armele cau care se omoară între ei.
Știi de ce am ales misiunea asta?
Sunt alte misiuni mult mai prestigioase.
Aș putea să țin evidența armelor nucleare care sunt considerate elemente critice.
Dar nu e așa.
Nouă din zece oameni mor uciși de mitraliere și arme mici ca ale tale.
Rachetele nucleare zac în buncăre.
AK47 e adevărata armă de distrugere în masă.
Agent Valentine, nu vreau ca oamenii să moară.
N-am amenințat pe nimeni cu vreo armă și nici n-am apăsat pe trăgaci.
Recunosc că împușcatul îmi face afacerea mai profitabilă,
dar prefer ca oamenii să tragă cu armele mele și să rateze,
atâta timp cât continuă să tragă.
Pot pleca acum? Nu ai nimic asupra mea.
Cu excepția cătușelor.
Văd că știi bine legea, deci știi că te pot reține 24 de ore
fără a te pune sub acuzație.
Te întrebi de ce voi face asta?
Nu pentru că mi-ar plăcea compania ta.
Te voi reține pentru 24 de ore,
știind că astfel amân uciderea următoarelor tale victime.
Nu mă gândesc că îți răpesc ție o zi, ci că le ofer lor una în plus.
Un bărbat nevinovat, o femeie sau un copil va trăi o zi în plus pe acest pământ,
pentru că tu nu ești liber.
Ne vedem în 23 ore și 55 minute.
Valentine nu avea nevoie să mă păzească. Nu aveam unde să plec.
Sau spera ca localnicii să-mi facă felul.
Dar erau prea ocupați cu avionul.
Era ca și cum ai fi parcat mașina într-un cartier din Bronx.
Așa ceva nu se face.
După cum văd eu lucrurile, așa e viața în Africa,
poate chiar pretutindeni.
Tot ceea ce se trage din pământ acolo se și întoarce.
Chiar și un avion de marfă ce cântărește 40 de tone.
Un cadou pentru tine.
Ai ajuns la timp.
M-am temut că va muri,
înainte de a avea ocazia să-l ucizi.
Omul ăsta a venit aici sperând să-ți ia locul.
Nu-i așa?
N-am venit aici să-l aprovizionez pe dl Baptiste.
Am venit să-i aprovizionez dușmanii.
Nu cred că voi mai apuca să îndeplinesc această misiune.
Ți-a omorât o rudă.
Unchiul tău.
Când voia de fapt să te omoare pe tine.
- Nu. - Nu?
Vrei să-i dăm drumul...
- Nu, eu... - Nu, nu, eu...
Îl vrei mort, doar că nu vrei s-o faci tu.
Așa că...
o vom face împreună.
Asta va fi experiența ce ne va lega.
Poți opri asta când vrei.
Dar nu cred că o vei face.
Spune cuvintele.
Spune...
oprește-te.
Oprește-te.
Îți fac rost de altă cameră, prietene. Cu o priveliște mult mai frumoasă.
Va comandat "brown-brown".
- Poftim? - "Brown-brown."
Ce e?
Amestec de cocaină...
și praf de pușcă.
Le-o dau tinerilor înainte de luptă.
Apoi sunt în stare de orice.
Altă dată.
Vă sugerez să încercați, dle. Yuri.
De ce?
Pentru că e praful tău de pușcă.
Înainte de seara asta, încercasem multă cocaină în Africa de Vest.
Nu mai luasem "brown-brown".
Dar nici nu mai omorâsem un om.
Nu am făcut nimic, nu?
- Nu am făcut nimic, nu? - Nu ai făcut mare lucru.
Ești bolnavă? Ai SIDA?
Întreabă-l pe alb, el trebuie să știe.
Dle, o sa-mi crească mâna la loc?
Simeon...
Ține minte, Yuri, alege-ți o parte.
Îmi pare rău, lasă-mă să mă ocup de asta.
Lasă-mă să mă uit la ea și poate o repar.
E încărcătorul. Dă-mi-o.
Du-te naibii!
Am început să mă simt de parcă aș fi fost blestemat.
Blestemul invincibilității.
Nikki, te rog, du-te în camera ta.
Nu vă cred Puteți dovedi ceva?
Dl. Orlov se străduiește ca afacerea sa să pară legală.
Îndeosebi în fața dvs.
Nu mă așteptam să găsesc nimic aici.
Atunci ce doriți?
Speram să mă ajutați.
Am înțeles că părinții dvs. au avut o moarte tragică.
Armele care v-au ucis părinții au fost procurate de la oameni...
exact ca soțul dvs.
Vreau să plecați.
Domnilor.
Ava?
Ava ce e?
Nu mai pot purta hainele, bijuteriile.
Nu-ți mai pot conduce mașina. Nu mai pot trăi în această casă.
- Totul e pătat de sânge. - Sânge?
Ce ai?
Nu mai fi așa melodramatică.
Am luat cursuri de actorie, îți amintești?
Ți-am spus că aceste lucruri au implicații politice.
Sunt minciuni. Sunt niște mincinoși.
Mint ca să fie puși într-o lumină bună.
- Nu poți avea încredere în ei. - Nu sunt numai ei.
Stai liniștit, nu le-am zis nimic.
Nici nu era nevoie.
Le vând oamenilor arme ca să se poată apăra.
Am văzut știrile. Am văzut pozele.
Armele sunt mai mari decât copiii care le poartă.
Nu fac nimic ilegal!
Nu-mi pasă dacă e legal sau nu!
E greșit!
Te rog, termină.
Nu contează dacă mă opresc.
- Altcineva îmi va lua locul a doua zi. - Lasă-i pe ei.
Avem destul.
Nu e vorba de bani.
Atunci ce e?
Mă pricep la asta.
Simt că tot ceea ce am făcut în viață, a fost să fiu drăguță.
Nu am făcut nimic, decât să mă nasc.
Am eșuat ca actriță, ca artistă, nu sunt nici o mamă prea grozavă.
Chiar și frumusețea mi-a pierit.
Am eșuat în toate, Yuri.
Dar nu voi eșua în a fi om.
Dușmanii mei au găsit o armă care putea să mă rănească.
Pentru următoarele șase luni,
am încetat afacerile cu armele și am lucrat legal.
Vorbesc de 5 milioane de metri cubi de cherestea în primul an.
Sunt peste 100 de specii.
Trebuie să mintă. Vorbește.
Numerele de telefon corespund.
E în regulă.
Nu-i de mirare că Valentine era confuz.
Slavă Domnului că mai sunt căi legale de exploatare
a țărilor în curs de dezvoltare.
Problema era că banii legali sunt extrem de greu de obținut.
Marja e prea mică. Prea mulți oameni o fac.
Totuși îi promisesem Avei.
Yuri, președintele Liberiei e pe scări.
A venit mai devreme. Mă întorc imediat.
Ce naiba faci aici, Andre?
Suntem aici la o reuniune de pace a Națiunilor Unite.
Și te-ai gândit să treci pe la traficantul tău de arme?
Începusem să mă întreb dacă ți-ai schimbat meseria.
De la o vreme, ești greu de găsit.
E păcat. Fiul meu și cu mine speram să facem niște cumpărături,
pe perioada șederii în New York.
Sunt cu ochii pe tine.
Știu, dau vina pe tine pentru orice, ipocriții ăia.
Ostilitățile au escaladat.
Îmi e greu să mă aprovizionez.
De aceea am nevoie de cineva ca tine.
Îmi pare rău, dar nu te pot ajuta.
Te înțeleg,
dar ar trebui să știi.
În situația noastră actuală, suntem foarte darnici.
Pe curând, Senior al Războiului.
Încă îmi ești dator cu arma lui Rambo.
La patru luni și jumătate, un fetus uman are coadă.
O reminiscență a evoluției noastre. Poate de asta nu puteam scăpa.
Te puteai lupta cu mulți dușmani și să ai șansa de a scăpa.
Dar dacă te luptai cu biologia,
întotdeauna pierdeai.
Deja vă luați rămas bun? Plec abia peste 10 minute.
Îmi pare rău, Nikki trebuie să ajungă la antrenament.
Mă bucur că te duci.
Începusei să mă enervezi de cât timp ai stat acasă.
Nu va dura decât până joi.
Mă întorc în weekend
și mergem undeva, la mare.
Sună bine.
Ai încredere în mine, nu?
M-a privit direct în ochi,
așa cum priveam eu miile de birocrați, vameși și agenți de pază.
- Da, am încredere în tine. - A mințit fără să clipească.
Pa, tati.
A învățat de la cel mai bun.
El e.
- Ce facem, mami? - Ne jucăm, dragule.
- De-a v-ați ascunselea? - Da, de-a v-ați ascunselea.
Îmi pot da seama când sunt urmărit. Știu după ce să mă uit.
Dar nu am fost niciodată urmărit de femeia pe care o iubesc.
Pus în locul Avei,
m-aș fi gândit la ultimele patru cifre de la numărul asigurării sociale.
la ziua mea de naștere, chiar și a ei.
Însă nu la cea a lui Nicolai.
Ziua de naștere a fiului meu deschidea ceea ce guvernul avea să numească:
un catalog al carnagiului.
Stai acolo.
Îmi e dor de borșul tău.
- Mama și tata spun că ești curat. - Și tu.
Lucrezi legal acum, nu? E greu de crezut.
Pentru că nu e adevărat.
Numai tu știi, plec în seara asta cu o treabă.
Vreau să vii și tu.
Nu pot.
Am o prietenă. Cred că ea e aleasa.
În plus, mă gândesc să-mi deschid propriul local.
Asta îți va fi de ajutor. Ies bani buni.
Yuri...
mi-am dat cuvântul.
Nimeni nu trebuie să știe.
Le spunem că mergem în vacanță.
De ce ai nevoie de mine așa dintr-o dată?
Am o problemă mare.
Mai mare decât de obicei. Nu pot avea încredere în nimeni.
Am nevoie să-mi acoperi spatele.
Frați în arme.
Monrovia - Liberia - 2001
Yuri.
Bine ai revenit.
Bine ați revenit amândoi.
- Bine ați venit în democrație. - Democrație? Ce ai băut Andy?
M-au acuzat că am furat alegerile, dar după asta,
împreună cu ce s-a întâmplat în Florida,
Statele Unite vor tăcea pentru totdeauna.
Cum faci asta, Yuri?
Cum faci asta când spațiul meu aerian e supravegheat?
Când există voința există și o cale.
Unde sunt banii mei?
- Îi vei primi la livrare. - Am făcut livrarea.
Asta nu e pentru mine. E pentru vecinii din vest.
Cei din vest? E vorba de Sierra Leone?
Fiul meu va merge să vă prezinte.
- Nu avem camioane. - Veți avea după ce descărcăm alimentele.
Arma lui Rambo.
Domnule Yuri,
sunteți un om de cuvânt.
Unde mergem?
RUF, luptătorii pentru libertate.
Fiecare facțiune din Africa își alege un nume nobil.
Ceva cu democrație, libertate, republică.
Pur și simplu nu reușeau să-și depășească statutul.
O adunătură de asupritori.
Actele cele mai barbare apar
când ambele tabere se proclamă luptători pentru libertate.
Am 5000 de bucăți nou nouțe. Din cutie, la fel ca asta.
Tu ce ai?
Dumnezeule.
Iisuse.
- Yuri, trebuie să-ți vorbesc. - Nu acum.
Acum!
Scuzați-mă.
Ce e?
- Nu putem face afacerea. - Bineînțeles că putem. Ce ai?
Privește.
Imediat ce plecăm, acei oameni vor fi omorâți.
Nu e treaba noastră.
Au omorât un băiat de vârsta lui Nikki.
- Care e problema? - Nu e nimic. Vin imediat.
Vitaly, asta am știut tot timpul.
- Nu putem controla ce fac ei. - Nu.
Nu astăzi. Putem Yuri. Sunt chiar acolo!
Și nouă ce crezi că or să ne facă? Ne vor ucide.
Și ei ce crezi că vor păți?
Trebuie să facem ceva. Te rog, în numele Domnului.
- Nu e lupta noastră! - Te rog. Frați în arme.
Ce spune?
Înțelegerea.
Fratele meu nu e mulțumit de termeni...
dar vom rezolva imediat. Nu e nimic.
Nu? Nu-i nimic.
Ai dreptate, Yuri. Trebuie să mă adun.
- Nu e lupta noastră? - Așa e.
Care e afacerea: 3 lansatoare, 500 mitraliere și 800 de grenade.
Sau erau 1200 de grenade?
Eram atât de prins în afarere,
încât nu mi-am dat seama la ce se gândea Vitaly.
Aveam impresia că sunt 1200 de grenade.
Sunt confuz.
Dacă mă gândesc mai bine,
n-am înțeles niciodată ce-i trece prin minte.
Îmi cer scuze. Mai pot vedea o piatră?
Un lucru îl înțeleg.
Vitaly a încălcat codul de onoare al traficului de arme.
Să nu iei niciodată o armă și să te alături clienților.
Ce faci?
Ceva pentru Yuri.
Îndepărtează-te încet.
Nu, Vi!
Numai jumătate din arme fuseseră distruse,
așa că mi se cuveneau jumătate din diamante.
Dacă le acceptăm eram pierdut.
Dacă le lăsam eram pierdut.
Masacrul s-a întâmplat așa cum a prezis Vitaly.
Însă alte 100 de măceluri s-au întâmplat în Sierra Leone în acea săptămână.
Nu le poți opri pe toate.
Din experiență, știu că nu poți opri nici unul.
Se spune că răul învinge când oamenii buni nu acționează.
Ar trebui să spună doar că răul învinge.
Acum aveam chiar mai mult în comun cu liderul acelei țări uitate de Dzeu.
Fiecare vedea în celălalt ceva ce nu-i plăcea.
Sau poate ne uitam doar în oglindă.
Aeroportul JFK - New York - 2001
Am dat doctorului din Monrovia 20$ să scoată gloanțele din corpul lui Vitaly
și să-i întocmească un certificat de deces.
Trebuia să dau mai mult.
Am făcut contrabandă cu milioane de gloanțe și glonțul care mă va baga la pușcărie,
se afla sub coasta fratelui meu.
Yuri Orlov.
Suntem de la Biroul pentru Tutun, Alcool și Arme de Foc.
Lasă-mă să ghicesc, nu e vorba de tutun și alcool?
Tată...
Ambii mei fii sunt morți.
Sunt doar două tragedii în viață.
Prima e să nu primești ceea ce-ți dorești.
A doua, e să primești.
Acesta e al tău?
Jack Valentine a obținut ceea ce-și dorise.
Curios, în certificatul de deces scrie că a murit de infarct.
E vorba de certificatul de deces? Acesta nu mă va reține.
Ai dreptate. Ca de obicei ai dreptate.
Ai văzut ziarul?
Folosești certificate false.
Nu există în lume dictatori sau seniori ai razboiului pe care să nu-i fi întâlnit.
Soția ta ne-a dus la marele premiu.
Nu e vina ei, ea a fost mai ușor de urmărit decât tine.
- Pot? - Da.
Te bucuri?
- De ce anume? - De asta.
Spune-mi că reprezint tot ce disprețuiești. Personificarea raului.
Spune-mi că...
sunt responsabil pentru distrugerea societății, ordinii.
Sunt omul-genocid. Spune-mi ce ai să-mi spui acum.
Pentru că nu mai ai mult timp.
N-ai fost atent?
Sau ai luat-o razna?
Ai încălcat orice embargou scris.
Sunt suficiente dovezi...
încât să primești mai multe condamnări pe viață.
Îți poți petrece următorii 10 ani de la celulă spre curtea de judecată...
înainte să-ți începi pedeapsa.
Cred că nu-ți dai seama de gravitatea situației.
Familia m-a dezmoștenit. Soția și fiul m-au părăsit.
Fratele meu e mort.
Crede-mă, îmi dau seama...
de gravitatea situației mele.
Dar îți promit...
nu voi petrece nici o clipă la judecată.
Ești nebun.
Îmi placi, Jack.
Sau poate că nu.
Dar te înțeleg.
Lasă-mă să-ți spun ce se va întâmpla.
Astfel, te poți pregăti.
Bine.
În curând va bate cineva la ușă, și vei fi chemat afară.
Pe hol, te vei întâlni cu un ofițer superior.
Mai întâi, te va felicita pentru treaba făcută,
Îți va spune că faci lumea un loc mai sigur
și că vei primi o recomandare spre promovare.
Apoi îți va spune că trebuie să fiu eliberat.
Vei protesta, vei amenința cu demisia,
dar, în final, voi fi eliberat.
Motivul pentru care voi fi eliberat e același
pentru care tu crezi că voi fi condamnat.
Am relații cu unii dintre cei mai sadici oameni,
care azi se numesc lideri.
Unii dintre acești oameni sunt dușmanii dușmanilor tăi.
În timp ce cel mai mare traficant de arme din lume e șeful tău,
președintele Statelor Unite,
care livrează mai multă marfă într-o zi decât fac eu într-un an.
Câteodată e jenant ca amprentele de pe arme să fie ale sale.
Câteodată are nevoie de cineva ca mine,
să aprovizioneze armate pe care el nu le poate aproviziona.
Mă consideri un rău.
Din nefericire pentru tine,
sunt un rău necesar.
Ți-aș spune să te duci dracului,
dar cred că deja ai ajuns acolo.
Încântat să facem afaceri împreună.
Majoritatea sunt fericiți când scapă de la răcoare.
Eu mă așteptam să fiu plătit să plec.
Nu sunt prost.
Chiar dacă au avut nevoie de mine atunci nu însemnă
că nu mă vor folosi ca țap ispășitor data viitoare.
Dar m-am întors, făcând ceea ce știam mai bine.
- Umbrele în Sahara? - Umbrele de soare.
Lăsați-l să treacă.
Știți cine va moșteni Pământul?
Traficanții de arme,
deoarece ceilalți vor fi preocupați să se omoare între ei.
Ăsta e secretul supraviețuirii.
Să nu te lupți niciodată.
Mai ales cu tine însuți.
Acest film se bazează pe fapte reale.
În timp ce traficanții de arme se îmbogățesc,
cei mai mari furnizori de arme sunt
Statele Unite, Marea Britanie, Rusia, Franța și China.
De asemenea, aceste țări sunt cele cinci membre permanente
ale Consiliului de Securitate al Națiunilor Unite.